Якщо уряд не змінить своєї постанови щодо розподілу квартир, які купує через Державну іпотечну установу.
Cпочатку у людей було багато радощів, коли вони почули, що їх мрія про нове житло, таки має шанси збутися. Як дякували міській владі, які щирі листи написали прем’єр-міністру Юлії Тимошенко! Іще б: дехто з них стояв у квартирній черзі десятиліттями. 39 років, під номером «1», як от Сотнійчук Надія Йосипівна. У родині було четверо, чоловік пані Надії - інвалід першої групи. Усі тіснилися в однокімнатній квартирці. З тих пір, як зупинився та розпався завод-гігант «Електроприлад», на якому працювала глава сім’ї, жодних надій Надія та її родичі вже не мали. Адже в роки незалежності місто практично не будувало державних квартир. Купити житло за власні заощадження? Так де їх взяти – усі сімейні копійки йшли на ліки та харчі. «Коли мене викликали до міськвиконкому, попросили поновити документи у квартирній черзі, я довго не могла прийти до тями, - розповідала Надія Сотнійчук. – Невже віра ще може ожити? Невже нас не забули? Шкода, чоловік не дожив до цього щасливого дня…Невже ми зможемо пожити, як люди?»
Подібні почуття пережили в родині Дуригіних, де чоловік та жінка – інваліди другої та третьої групи, а син – «візочник», у Лєпнікових, у Золотовських, у мешканців аварійних осель Скруків та Кулішів. Хоч на чергу з трьох тисяч сімей 48 квартир - мала дещиця, та усе ж найбільш обділеним можна буде допомогти, раділи й працівники міськвиконкому. А звільнене житло теж, у свою чергу, можна надати гостро потребуючим сім’ям. І цих людей місцева влада знає не згірше. Зару, Сідельські, Квятики, інші родини із дітьми-інвалідами, дітьми під опікою - постійні візитери на прийоми до міського голови, інших посадовців.
Завідувач відділу обліку, розподілу та приватизації житла Ольга Бузікова розповідає, як її підлеглі працювали вечорами, у вихідні, аби поновити всі дані про пільговиків у черзі, яким влада мала намір розподілити квартири від уряду. За роки когось із членів родин уже не стало, а хтось народився. Той виїхав з міста, той продав свою секцію в гуртожитку. Шукали першочерговиків у родичів, у перукарні, на ринку, в сусідів… Посадовці проробили гігантську роботу, щоб не забути нікого, не обділити. Тепер вони збираються переглянути й усю чергу, аби мати повністю реальну картину потребуючих. Запевняють: новоселами до Нового року мали стати справді найбідніші, найобділеніші. Кожній родині вже запропонували оглянути майбутнє житло. Адже проблема ще й у тому, що за окремі квартири їхнім новим власникам доведеться доплатити: тепер будують за іншими стандартами, метраж більший. Ясно, що поселяти мали тих, хто міг знайти кошти для доплати.
Поки ж місцева влада погоджувала всі моменти та готувалася перетворити вручення ордерів на справжнє свято, у Кабміні вирішили відмінити постанову №1037 від 23 вересня цього року. Натомість вийшов інший документ – постанова №1300, датована першим листопада. Згідно останньої, 40 відсотків квартир від уряду слід розподілити між працівниками правоохоронних органів.
«Я не можу погодитися з цим, - коментує подію міський голова Анатолій Нестерук. – Адже в такому разі доведеться відмовити людям, які так настраждалися в черзі. Багатодітним зможемо дати усього дев’ять квартир. Залишаться далі проживати в аварійному житлі сім’ї на Зарванській, 15, в Старому місті, які ніколи не знали, що таке гаряча вода в оселі. Це створить соціальну напругу, призведе до остаточного розчарування людей у владі. Вважаю, не можна так міняти правила гри. Сам поїду до Кабміну, аби добитися відміни цього непопулярного рішення. Хочеться вірити, що нас почують».
Люди теж почали збиратися в дорогу до столиці. Вони говорять, що готові на безстроковий протест під стінами Кабміну. «Якщо навіть доведеться померти там, то що ж… У нас уже немає що втрачати, якщо так брутально нищать нашу останню надію», - кажуть черговики з тридцяти-сорокалітнім стажем.
«Останню надію хочуть похоронити»
Бідняки Кам’янця-Подільського збираються їхати протестувати до Кабміну