Гаряча тема:
- Війна
Історія одного гобелену, який створювали для канадців, а милуються у Славуті
![Аналогічний гобелен прикрашає музей Івана Франка в Канадському Вінніпезі.. Фото: з архіву музею Аналогічний гобелен прикрашає музей Івана Франка в Канадському Вінніпезі.](https://ye.ua/images/news/__istoriya_odnogo_gobelenu_yake_stvoryivali_dlya_kanadciv_a_miluyitsya_u_slavuti_1_2017_04_14_11_47_36.jpg)
Велетенське ткане полотнище з козаком Мамаєм, яке можна побачити в історичному музеї Славути, створювали спеціально для канадців.
Гобелен з написом „І буде син і буде мати і будуть люди на землі” – один з тих експонатів, які одразу вихоплює погляд з-поміж інших. Він вражаючих розмірів: довжина полотна сім метрів 60 сантиметрів, а ширина – два з половиною метри. Виткали його місцеві майстри.
„Гобелен, який нині відвідувачі можуть побачити в експозиції музею, один з чотирьох таких полотнищ, витканих на Славутській суконній фабриці, – розповідає місцевий краєзнавець Станіслав Ковальчук. – Їх автор – наш земляк, відомий архітектор Анатолій Ігнащенко”.
Ескіз полотна, яке має назву „Козак Мамай” (в деяких джерелах згадується як „Чумацький шлях”) митець створив спеціально для музею Івана Франка в Канаді.
„Гобелен взялися виткати славутські сукнярі, – каже Станіслав Ковальчук. – Для цього на фабриці навіть розробили спеціальну програму на перфокартах. Виткали тоді чотири примірники цього гобелену. Один з них заради експерименту пропустили через чесальну машину і він, на жаль, зіпсувався. Тож залишилося всього три полотна”.
Як відомо, один „Козак Мамай” помандрував до Канади, іншого – подарували славутському музею, а третє полотно залишилося прикрашати стіни суконної фабрики.
Згодом Ігнащенко випросив музейне полотно на виставку до Італії. Звідти, „Мамай” до Славути так і не повернувся, а залишився у Києві в майстерні архітектора. Але сукнярі не поскупилися, і віддали до місцевого музею свій гобелен. З того часу ним можна милуватися, відвідуючи заклад.
„Наш „Мамай” трішки коротший, ніж два інші полотна, але має той самий зміст, – каже Станіслав Францович. – Цей експонат – справжній витвір мистецтва місцевих сукнярів. На жаль, фабрика в 2013 році припинила свою роботу. Заснована в 1795-го, вона проіснувала 217 років. Останні вироби, які тут виготовляли, – вовняні ковдри для користування в потягах. Цікаво, що частина суконної фабрики була розміщена на території оборонного замку, який свого часу існував на цій території”.
Тільки зареєстровані користувачі мають змогу залишати коментарі!
Будь ласка, зареєструйтеcя або виконайте вхід під своїм акаунтом!
Переваги зареєстрованих користувачів
Зареєстровані користувачі користуються перевагами: