Сьогодні, 8 квітня, на Хмельниччині ліквідували три дитячих оздоровчих заклади. Під час чергової сесії обласної ради депутати підтримали закриття Кам’янець-Подільського обласного дитячого спеціалізованого санаторію, обласного дитячого спеціалізованого санаторію «Світанок» (село Маліївці Дунаєвецького району) та Великожванчицького обласного дитячого пульмонологічного санаторію (село Великий Жванчик Дунаєвецького району).
Вперше питання їх ліквідації депутати розглядали ще у грудні 2019 року. Утім, тоді народні обранці рішення про закриття не підтримали, потім його знімали з розгляду... Нині ж визначилися остаточно – санаторії закривають.
Один з ліквідованих оздоровчих закладів – санаторій «Світанок» - десятиліттями був розташований в старовинному палаці Орловських в Маліївцях. Ліквідувавши заклад, депутати вирішили дати будівлі нове життя і підтримали створення у його стінах комунального закладу культури «Маліївецький обласний історико-культурний музей».
Палацово-парковий комплекс в Маліївцях, зведений у XVIII столітті, є пам’яткою національного значення. Після революції маєток було реквізовано, і практично 100 років (з 1921 року і до цього часу) хранителями палацу були медичні заклади. З 1945 року до наших днів у стінах будівлі існував дитячий санаторій. Власне, те, що тут не припиняло вирувати життя, і зберегло будівлю від занепаду та руйнування.
Анастасія Донець, голова громадської організації «Маліївецька спадщина», яка власне стала ініціаторкою створення музейного закладу в маліївецькому палаці, не приховує, що могло б статися з палацом, який залишився б пусткою: те ж саме, що і з десятками пам’яток в Україні, які перетворилися на руїни.
Тож старий вислів про те, що кожна велика справа починається з малого – це якраз про Маліївці. Усе почалося зі своєрідної акції порятунку. На початку зими будівля палацу опинилася в небезпеці: через карантин санаторій тимчасово закрили, а грошей на опалення не виділили. Аби врятувати систему опалення тут оголосили День порятунку палацу. На заклик відгукнулося чимало волонтерів, які приїхали до Маліївців розчищати від повалених дерев та чагарників старовинний парк, а відтак заготовляти дрова для опалювання будівлі.
До Маліївців розчищати від повалених дерев та чагарників старовинний парк приїхало чимало волонтерів. Фото: зі фейсбук-сторінки Анастасії Донець
«Друге завдання, яке постало перед нами – попіклуватися про подальшу долю палацу, - каже Анастасія Донець. - Раніше на рівні територіальної громади обговорювали ідею, що якщо раптом санаторій закриють, то, як варіант, тут можна відкрити заклад культури. Але Маліївці – це настільки цінна пам’ятка, що обмежуватися лише рівнем об’єднаної територіальної громади неправильно. Це унікальний комплекс, яких, більше немає в Україні. Він може стати справжньою арт-резиденцією краю».
Тим часом волонтерські толоки в Маліївцях привернули цікавість громадськості.
«Ми знайшли підтримку не лише у волонтерів, а й в обласної влади, - каже Анастасія. – Ми бачимо, що збереження пам’ятки потрібно і людям, і владі, і відповідальним структурам. Так щасливо зійшлися зірки. Суспільство стало готовим до того, щоб брати відповідальність за історичну спадщину».
Протягом зими в Маліївцях відбулося декілька толок, під час яких волонтери наводили лад у парку. Приїжджали звідусіль – Кам’янця, Хмельницького, Києва…
«Цієї зими ми винайшли волонтерський туризм, - зізнається Анастасія. - Він виник як поштовх та перетворився в хвилю. Волонтерський туризм – це можливість поїхати на пам’ятку, послухати екскурсію та допомогти з прибиранням. Таким чином можна і подорожувати, і робити корисну справу. А коли є організація, є план дій і він адекватний, люди залюбки приєднуються».
Окрім прибирання території парку в Маліївцях, волонтерські толоки цієї зими відбулися і на пам’ятках в Соснівці та Чорнокозинцях.
Наприкінці березня волонтери прибрали територію довкола замку в Чорнокозинцях. Фото: зі сторінки Анастасії Донець у фейсбуці
«Найголовніше, що гріє моє серце, дарує мені радість та окриляє – це те, що люди стали готовими до того, щоб брати відповідальність на себе за історичні пам’ятки, - каже Анастасія. - Без усіх цих «хтось повинен…», «що робить управління культури…», «куди дивиться керівництво…». Це наше. Ми маємо розуміти, що результат з’явиться тоді, коли кожен буде щось робити, коли це буде потрібно кожному. Це не просто прибрати сміття, не просто бажання привернути увагу до пам’ятки, а вагома соціально-виховна робота, яка може стати складовою національної ідеї».
Читайте також: Поблизу Бакоти планують організувати простір-хостел для літніх пленерів і резиденцій